Rimpulan ratsastukset ovat menneet muuten erinomaisen hyvin, paitsi että viime yrityksellä keskiviikkona poni jännittyi jo satuloinnissa ja kuolainten esittely sai aikaan pakoreaktion. Lienee sanomattakin selvää, että tämä ei varsinaisesti ole se mielentila, jonka haluaisin ponin ratsastukseen liittävän.
Torstaina Ruusalla oli treffit vakkarikopeloijan eli kranio-sakraaliterapeutti-osteopaatin kanssa. Leuan lihakset olivat tavallista kireämmät, mikä epäilemättä on perua kuolaimen aiheuttamasta jännitystilasta rimpularukan pääkopassa.
Hoidon kuluessa juttelin hoitajalle huolistani myös ponin satulaa koskien. On alkanut tuntua, että pari kuukautta sitten ostettu satula ei oikein istu enää. Hätäratkaisuna on käytetty ensin karvaromaania ja sitten takaa kohottavaa geeliä, sillä rimpulan etukehonrakennuksen tuloksena satula on kipannut taakse.
Hoidon päätteeksi tsekattiin nämä molemmat huolenaiheet.
Eipä ihme, että rimpulalla oli kireänä myös lanneselkä. Olin nimittäin näemmä paikantanut Ruusan viimeisen kylkiluun väärin. Satula tulee tuuman verran tämän kriittisen pisteen yli! Toisin sanoen Ruusan satulansija on suunnilleen shettiskokoa, mikä tietysti tarkoittaa entistä toivottomampaa yritystä löytää ratsukon molemmille osapuolille sopiva penkki.
Niisk, minä olen niin kovin tykännyt tästä nykysatulastamme. Jos löytyisi siitä lyhyempi versio niin se voisi uudelleentoppauksella mennä. Ei kellään sattuisi olemaan? Presence Passion on mallin nimi.
Mutta ei tässä vielä kaikki! Todellinen vuoden hevosenomistaja -fiilis huipentui vielä suuasioilla.
"Ei ihme, ettei poni halua kuolainta", totesi osteopaatti kurkistettuaan Ruusan suuhun. Ponilla oli kieli aivan rakkuloilla! Kyllä saa taas yön unettomina tunteina itseään taputella selkään erinomaisesta ponin hoidosta. Not.
Olihan se mahdollisuus mielessä käynyt, että kuolainongelman ydin löytyy suusta. Mutta kieltä en ollut tullut katsoneeksi. Ja vaikka olisinkin katsonut, olisin todennäköisesti vain pitänyt itseäni entistä vainoharhaisempana. Ponin suun sisäinen maailma on ponitädille nolostuttavan vieras.
Parina päivänä olen nyt kieltä tarkastellut siinä määrin kuin Ruusa on ollut yhteistyöhaluinen, eli aika pikaisilla vilkaisuilla on menty. Kieli on ollut minusta vähemmän punainen, mutta kyllä siinä näyttäisi jotain näppyjä olevan. Ilmeisesti näppyjä ei kuuluisi olla.
Osteopaatti arveli, että kyseessä on jonkinlainen allerginen reaktio. Mille, kas siinä kysymys. Koska oire on suussa, olettaisin että syyllinen on jokin sellainen, johon rimpulan kieli on ollut kosketusyhteydessä. Vaihtoehtoja on tarjolla monipuolinen kattaus kuolaimen materiaalista yrtteihin, laidunruohoon ja psylliumiin.
Pidetään peukkuja, että allergian aiheuttaja ei olisi ainakaan laidunruoho, sillä aika kurja elämä on ponilla, joka ei voi mennä laitumelle.
Osteopaatin kehotuksesta jätin jälleen soittopyynnön rimpulan omalääkärille, jonka ensimmäinen lause takaisin soittaessa oli "Ruusallako on nyt jotain uutta?" Tähän on tultu. Eläinlääkäri arveli, että rimpula on mennyt (laitumella?) hotkimaan jotain väärää kasvia, mikä on aiheuttanut äkillisen reaktion. Mutta jos rakkulat ovat kielessä vielä ensi viikollakin, lienee parasta ottaa niistä koepala.
Ainakaan mihinkään klinikalle ei kyllä oikein nyt huvittaisi lähteä, kun trailerissa on vielä talvirenkaat ja lähes uskollinen peltihevosenikin hyytyi Riihimäelle. On ilmeistä, että se ei palaa. Joten sen sijaan, että veisin äitini äitienpäivälounaalle, veinkin hänen autonsa. Vuoden hevosenomistaja -mitalin lisäksi olisin varsin vahva kandidaatti myös vuoden tytär -palkinnon saajaksi.
No, takaisin ponielämään. Ratsastukset joutuvat taas tauolle määrittelemättömäksi ajaksi. Vaikka uusi satula satumaisesti löytyisi ja jättäisin kuolaimet narikkaan, kielirakkulat voivat kuulemma aiheuttaa kipua.
Voi kuitenkin olla, että joudun kaiken tämän Ruusan suuhun kohdistuneen ikävyyden jälkeen siirtymään kuolaimettomiin suitsiin. Toivottavasti ne ratsailla toimivat paremmin kuin ohjasajossa...
![]() |
Kuva runsaan viikon takaa. Karvan määrä on sittemmin jo hiukan vähentynyt ja talutin on poistettu laiduntreeneistä. |
Sellaista se on, elämä Ruusan kanssa.
Jos nyt jotain positiivista haluaa kuitenkin sanoa, ja tokihan aina kannattaa jättää sokeri pohjalle, niin osteopaattikin kehui Ruusan kohentunutta yleisilmettä. Poni oli yleisesti ottaen entistä vähemmän jumissa ja sen ulkoinen olemus oli kuulemma jopa edellisestä hoitokerrasta huikeasti parantunut.
Niin se vaan on, että Ruusa ei ole näyttänyt näin hyvältä ja hyvinvoivalta sitten 2-vuotiskesän. Se on myös koko ajan täynnä energiaa. Niin että ehkä tässä nyt ei ole vielä grande katastrofia käsissä kuitenkaan. Turvallisinta kuitenkin lienee edellisestä lauseesta vielä alleviivata sana 'ehkä'. Mahdollisesti myös sana 'vielä'.
Paljon kurjia uutisia, mutta toivotaan että kuitenkin lyhytaikaisia takapakkeja. Tuosta teidän satulasta halusin kommentoida, että siinä on aika "pitkä etukaari", ja jos kuvittelet mihin ratsastajan paino tuon satulan kanssa asettuu niin liian takanahan se painopiste on. Kannattaa koittaa katsella sellaisia satuloita joissa istuisit mahdollisimman edessä, jos ymmärrät mitä ajan takaa? Meillä siis samat lyhyen selän vaikeudet vaikka poni onkin isompi. Meillä käytössä (teetetty...) Frank Baines Elegance, ja olen ollut siihen superonnellinen.
VastaaPoistaOlet ihan oikeassa satulasta, olen kyllä itsekin kiinnittänyt huomiota siihen, ettei painopiste ole ihan ideaalissa paikassa vaikka satula olisikin oikean pituinen. Luulen, että täydellistä satulaa ei löydy.
PoistaTeettämään en ihan vielä viitsisi ruveta, kun poni muuttuu nopeasti. Toisaalta jos teettämällä saisi monipuolisesti muokattavan satulan niin ehkä sitten. Batesilla lienee muokattavimmat satulat ja rungon malli voisi olla ihan ok Ruusalle, mutta niissä tuppaa olemaan tosi pitkät paneelit...
Welshien alkuperämaasta löytyy osaamista satuloida poni. Ponin kuski on usein aikuinen ja tällaiselle yhdistelmälle löytyy omat ratkaisunsa. Lähetin b- welshini mitat ja kuvat britteihin satulasepälle ja sain postissa sopivan penkin. Tuuriakin oli matkassa mutta koska suomessa ei ollut mitään sopivaa tarjolla, päätin yrittää.
VastaaPoistaTuohan kuulostaa mielenkiintoiselta. Paljonko tuli hintaa moiselle? Kiinnostuin heti.
PoistaMeilläkin on ollut kieli rakkuloilla, myös alaleuan limakalvot menivöt ihan näpyille ja kieli turposi. Ei kutenkaan mitään, mistä ei histecillä olisi selvitty :) Eikä ole toistunut kertaepisodin jälkeen,
VastaaPoistaToivotaan, että tämäkin jäisi sellaiseksi kertaluontoiseksi jutuksi. Jotenkin vaan tämä meidän tuuri ei yleensä takaa helppoja parantumisia. Valitettavasti näytti tänään siltä, että tunti laitumella sai näpyt ärtymään... Hankalaksi menee, jos ruoho aiheuttaa oireita.
PoistaVoi ny =( toivotaan, että olisi maisteltu vaan jotain sopimatonta ulkona eikä sen kummempaa. Kyllä teitä taas koetellaan...tsemppiä!
VastaaPoistaSellaista se on. Satulaongelma nyt on ikuinen ja odotettu seuralainen pienen ponin ja lähes normaalikokoisen aikuisen suhteessa. Mutta kielen näpyt ovat saaneet jo huolen nousemaan, kun tosiaan pirulaiset näyttävät aina ärtyneemmiltä laiduntamisen jälkeen.
PoistaPelkäsin otsikon perusteella että täällä on jotain ihan hirveää! Toivotaan että nuo näpyt ovat vaan joku ohimenevä vaiva eikä laidunruohosta johtuvaa.
VastaaPoistaJuu ei tuo nyt hirveän kamalaa ole. Mutta tänään ponilla oli ähky. Että sellaista.
PoistaEi hemmetti! :(
Poista